Утре по обяд ще имаш посетител.
Не се срещай с него. Не бива да ходиш в стаята за свиждане.
Дошли са ти на свиждане.
Обърни се и се върни в килията си.
Татко...
Джонгали Ей.
Той стои зад всичко.
Без съмнение е носител на Станд.
Знай, че са те набележили. Веднага ще те измъкна оттук.
Белезниците ми! Кога съм ги свалила?
Джолин, махни се от вратата!
Платинена звезда: Светът!
Време, спри!
Какво стана?
Не мърдай от там! Битката вече започна.
Аеродинамика. Определи къде сме чрез аеродинамика.
Не прави нищо, докато не разберем как оперира.
Не ми нареждай!
Знам и без да ми казваш. - Ти... FE40536!
С кого си мислиш, че разговаряш, мръснице?
Джолин!
Ти... - Не се движи!
И не вдигай шум.
Или пак ще ни намери.
Джонгали Ей сканира потока на въздуха чрез Станда.
Може да долови дори промяната в дишането ни.
Освен това Стандът се управлява дистанционно.
Той стреля по него, а куршумите се отразяват и улучват целта.
Снайперистки Станд.
Не можем да атакуваме Джонгали Ей, докато е в мъжкия затвор.
Трябва да унищожим далекобойния му Станд.
Всяка щета по него ще се отрази и на носителя му.
Наясно съм.
Проблемът е, че когато понечим да атакуваме,
Стандът ще ни засече и Джонгали Ей ще стреля по нас.
Стой до стената, Джолин!
Или ще те засече!
Джолин, какво си намислила?
НЕВЕРОЯТНИТЕ ПРИКЛЮЧЕНИЯ НА ДЖО-ДЖО КАМЕНЕН ОКЕАН
Епизод 4 "Посетителят, част 2"
Не можеш да имаш вяра дори на собствените си мускули.
При контакт на кожата с вятъра
мускулите рефлексивно потрепват.
Не можеш да контролираш този рефлекс.
Затова костите ми служат за oпора.
Те прилягат твърдо на повърхността и оръжието е стабилно.
Такава позиция вдъхва увереност.
Метеоролозите може да спорят, че посоката на течението
не може да бъде предсказана. Близо е до истината, но не винаги.
На случаен принцип ли лети мухата?
Не.
Тя усеща мириса на близките обекти и улавя потока на въздуха.
Траекторията на полета й се определя от вятъра.
Както каза пазачът, Джотаро Куджо е тук.
Дошъл е да види дъщеря си Джолин Куджо.
Потомъкът на Джостарови в момента се намира в стаята за свиждания.
В обсега на силата ми Манхатън Трансфер.
Джостар...
Джостар!
Най-сетне ще заживея отново, след като се избавя от рода ти!
Ти отне опората в живота ми и сега ще си платиш!
Ясно.
Каза, че трябва да го унищожим, нали?
Виж движенията му.
Не може да определи движението на вятъра заради водата.
Сега е шансът ми! Стоун Фрий!
Не, чакай! Погледни по-внимателно!
Избягва всяка капка.
Улавя създавания от тях въздушен поток.
Джолин, върни се до стената. Ще стреля по нас!
Лошо. Щом дойде охраната, въздухът ще завибрира.
Чуй ме, како.
Бързо премести основата на колоната.
Ритни я с крак!
Но ти... - Не ме мисли. Побързай!
Разбра ли? Не забравяй какво ти казах.
Искам да оцелееш.
Не знам защо,
но има дупка в стената, която води надолу.
Прилича на проход.
Може би води към канализацията или отдушниците.
Какво става? - По него може да излезем навън.
Да вървим, Джолин. Изглежда, нямаме друг избор.
Отлетя. - Не. Все още е близо.
Търси идеалния ъгъл, за да ни снайперира.
Не.
Хукна след момчето от другата страна на вратата.
Иска да го убие, защото ни помогна да избягаме.
Джолин, влизай в прохода! Дойдох, за да те измъкна оттук!
Преди да вляза тук...
То ме хвана за ръката. Сигурна съм.
Невероятно е, но е тук.
Обикновено хлапе, което ще видиш във всеки парк.
Не се познаваме, пълни непознати сме.
Но ме хвана за ръката с такова отчаяние в очите.
Ръката му беше толкова топла, сякаш ме съжаляваше.
Връщам се обратно.
Преди да застреля момчето, ще убия Джонгали Ей!
И таз добра...
В стаята за свиждания! Там се пусна алармата!
Там няма камери.
Бъди нащрек! - Къде изчезна?
Онова момче... Как се предвижва из затвора,
появявайки се и изчезвайки от нищото?
Бързо! В стая за свиждания Б!
То ли е изкопало този тунел?
Стената... Значи е минал оттук.
Висок е около 140 сантиметра.
Малко телосложение като на дете.
Не знам кой е,
но внезапно отворилия се тунел е отдушник.
Знам накъде води по въздуха. Но...
Не мога да позволя на този мъник да отведе Джотаро и дъщеря му
дълбоко под земята, където не мога да ги достигна.
Няма да ги изпусна втори път!
Ще довърша първо мъника.
Джолин,
в тежко положение сме.
Сега Стандовете ни са годни само за защита.
Ако ударим, Джонгали Ей ще усети движението на въздуха.
Твърде е опасно. - Ей, ти!
Забранено е да напускаш стаята! Тук е затворът!
И таз добра. - Излез от другата страна!
Какво?
Ето го!
Така си и знаех, преследва момчето!
Но тук няма прозорци.
Как ще стреля от мъжкия затвор?
Не... Но...
Това момче... Виж го само!
Умно! Не, гениално!
Тялото му е напълно под вода, въздухът няма да се засегне.
Освен това е в тръба!
Сега Джонгали няма да го намери!
Да не говорим, че тук няма прозорци.
Определено не може да го застреля.
Тръбата се пука! Но как? Откъде се цели?
Нима...
Разстоянието до мишената е 321 метра.
Куршумът пада с 9,5 см във въздуха
и има лек бриз от 3,2 метра в секунда от океана.
Куршумът ще се отклони с 4,2 сантиметра наляво,
попадайки в целта. Целим се в сърцето.
По дяволите! Стоун Фрий!
Нишки! Джолин Куджо... Това е Стандът й!
Последвала е момчето! Слабоумна ли е?
Мисли, че мрежата ще ме спре ли? Сменям мишената на Джолин.
Целим се в челото.
Огън!
Какво?
Много се радвам, че спуках тръбата предварително.
В момента, в който влязох в тунела, пробих газопровода.
Газът е по-лек от въздуха. Създава отделен от кислорода слой.
Сметнах, че ще ти обърка мерника.
И бях права.
Как го направи? - Закъсня! Вече си мой!
Стоун Фрий!
Май не успя да отгатнеш собствената си съдба.
Станд: Манхатън Трансфер Носител: Джонгали Ей
Кой си ти?
Как дете като теб се разхожда свободно из затвора?
Ударих се.
Това. Да. Ти ми го даде.
Какво е?
Прилича на кост. Ще ми обясниш ли?
Не искаше да ходя на свиждането. Какво още знаеш?
Отговори ми! - Все още не мога да ти кажа.
Не бива да я пускаш.
Тази миризма. Твое дело ли е?
Това ли беше Стандът на онзи снайперист Джонгали Ей?
Нищо работа, щом го сгащиш.
Разбих го на хиляди парчета. - Ясно.
Изглежда, вече си привикнала да се биеш със своя Станд.
Не че съм го искала.
Там е! Зад теб! В движение е!
Скрий се! Въоръжен е. Крие се зад онази тръба.
Видях го да се качва на резервоара! - Невъзможно.
Стреляше от мъжкия затвор, от 200-300 метра разстояние.
Между нас има куп решетки. Освен това е почти сляп.
Как е стигнал толкова бързо дотук?
Откъде да знам? Щом казвам, значи е тук!
Скрий се!
Точно над теб е!
Добре, вярвам ти.
И се приготви.
Трябва да се е натрупало достатъчно газ.
Успяхме!
Вече сме в безопасност.
Къде избяга?
Криеш ли се? Няма от какво да се боиш повече.
Излез и обясни какво става.
Какво правиш? - Търся момчето.
Видя ли къде отиде?
Не те разбирам.
За какво момче говориш?
О, вярно.
Не го видя, нали?
Разговарях с едно момченце извън стаята за свиждания.
Джонгали Ей се опита да се избави първо от него.
Да се избави?
За какво говориш?
Дойде тук сама.
А аз те последвах.
Почакай, версиите ни не съвпадат.
Трябва да си чул гласа му. Знам, че си го чул.
То ни каза за тайния проход. Беше с мен!
С призрак ли си разговаряла? Не знам за никакви тайни проходи.
Проклетник! Точно сега ли реши да ме занасяш?
Сам тръгна по мен по тайния тунел...
Чакай...
Има нещо странно у теб. Раната ти...
Беше прострелян. Къде изчезна раната ти?
Каква рана? - Огнестрелната рана от Джонгали Ей.
В дясното рамо. Но не кървиш, а дрехите ти...
И аз нямам нито драскотина!
А на пода...
Не е Джонгали Ей! Това е пазачът!
С очите си видях да го прострелват в главата.
А сега е непокътната.
Какво значи, че са го простреляли? И кой е Джонгали Ей?
Какво става?
Нещо не е в ред. Не се връзва!
Какво е това?
Очаква ни участ, по-ужасна и от смъртта.
Не бива да ходиш в стаята за свиждания.
Стаята за свиждания...
Вярно. Нещо не беше както трябва от самото начало.
Кога си махнах белезниците?
И онзи куршум...
Наистина ли бях простреляна?
Но нито аз, нито татко имаме някакви следи.
Джонгали Ей нападал ли ни е изобщо?
Нещо не се връзва. Нищо не разбирам!
Това не е реално!
Сънувам.
Не, някой ме е омагьосал!
Това е...
Сън...
Сънувала ли съм?
Откога...
Изглежда, наистина съм ударила пазача.
Снимката на Джонгали Ей...
Татко ми я показа.
Инцидентът със стопаджията.
Чух, че са ме натопили.
Всичко онова е било истина.
После се опитах да изляза от стаята
и забелязах, че нямам белезници.
В онзи момент, значи?
Не. Седях, когато се събудих.
Значи отпреди това...
Не сме излизали от стаята за свиждания.
Тоест...
Стандът на Джонгали Ей
е бил илюзия на съзнанието ми.
Тайният тунел също.
Още с влизането ни в стаята
сме паднали в капана му и сме заспали.
Като погълнати от питон,
бавно, но сигурно се разтапяме до кости!
Момчето в кофата за боклук, което ми даде тази кост...
То беше истинско!
Успях да се събудя,
понеже се порязах на коста.
Ако не беше острата болка, нямаше да се събудя.
Тази способност е атаката на Джонгали Ей!
Нишката ми! Не мога да я пусна дори на няколко сантиметра!
Много лошо!
Проклятие. Отново ми се доспива...
Трябва да се махнем оттук.
От стаята за свиждания!
Стоун Фрий!
Подкрепи труда ми в Револют: revolut.me/animekuhnia